Det er en ære at være blandt så mange religiøse ledere, kongresmedlemmer
og fremtrædende personer fra hele verden.
ved denne fantastiske tradition.
Hvert år minder denne begivenhed os om, at tro er vigtig for amerikanernes liv
og for frihed.
National Prayer Breakfast er Familiens arrangement.
Arrangementet er en offentlig magtdemonstration.
At samle alle de mennesker...
Kan andre gøre det?
USA's præsident og førstedamen.
National Prayer Breakfast har været en institution
for præsidenter siden Eisenhowers tid.
Præsident Nixon var til National Prayer Breakfast.
Men organisationen kalder sig usynlig.
Den har gemt sig for øjnene af os i over 80 år.
En ret ukendt organisation i Washington har indflydelse i udlandet
og stærke og sommetider overraskende politiske forbindelser.
Jeg repræsenterer Den Russiske Føderation,
og jeg er formand for Right to Bear Arms.
Hendes navn er Maria Butina.
Den 29-årige er anklaget for at indynde sig hos højtstående politikere
og påvirke dem til fordel for Rusland.
Her ses Butina ved National Prayer Breakfast 2017
i samme lokale som Donald Trump.
Vi afholder årligt bønsmorgenmad i februar.
Præsidenten og vicepræsidenten kommer.
Og alle er velkomne.
Hvis jeg agerede på vegne af et andet land,
ville jeg udnytte et møde som det.
Hør! Alle bekymringer vil forsvinde.
Ligesom al skuffelse vil forsvinde for altid.
Vi vedtog en plan for en global, åndelig offensiv.
Jeg ved nu som aldrig før, at vi alle er Guds børn.
Vi kan kun tage én ting med os gennem den port.
Dem, som vi har ledt til Frelseren.
Frygt ham.
Elsk ham.
Underkast dig fuldstændigt.
Så bliver du hans discipel.
Det, vi har påbegyndt,
vil vi fuldføre.
TREDJE DEL
Ved vigtige møder og samtaler prøver jeg altid at få bedt en bøn.
TILKNYTTET FÆLLESSKABET
Generer det nogen, hvis vi beder?
Før i tiden spurgte jeg folk, om jeg måtte bede for dem.
Doug Coe har lært mig...
...at spørge: ""Hvad kan jeg bede Gud om at velsigne dig med i dag?"
Hvad kan jeg bede Gud om at velsigne jer med i dag?
Så beder vi for det.
Vor fader og Gud, vi takker dig for muligheden for
at prise Jesu navn
og repræsentere Guds rige verden over, og jeg beder om...
Fortæl lidt om Dougs baggrund. Hvor kommer han fra?
Hvordan fik han tanken og fik folk til at støtte ham?
Jeg beklager, hvis jeg fik udtrykt mig forkert,
men det var ikke Doug, som tog initiativet.
Det var en herre ved navn Abraham Vereide, som immigrerede til USA fra Norge.
Når man ser, hvordan Familien blev til,
skiller de sig ud på ét punkt.
Den grundlæggende vision, "idéen", og grundlæggeren, Abraham Vereide.
Vi er engageret i et fællesskab af ansvarlige mænd
som er gået sammen for at fremme lederskab anført af Gud.
Kristne bliver leder og hjælper med at gøre ledere kristne.
Abraham var en atypisk grundlægger.
Han var nordmand.
Hans biografi hedder Modern Viking, hvilket han lignede.
Jeg forelskede mig i Jesus Og han forelskede sig i mig
Det er grunden til, jeg sejrede
Abraham flyttede til Seattle, men han fokuserede på de fattige.
Han inviterede erhvervsfolk til morgenmad, hvor de bad om hjælp til byen.
Da jeg ankom som immigrant,
fik jeg udleveret et testamente.
Det var fint, Abraham.
Mændene støttede Abrahams vision om lederskab anført af Gud.
ET LEDERSKAB ANFØRT AF GUD
Bønnebevægelsen i Norge stod stærkt
siden Stortingsbygningens opførelse.
Abraham bragte idéen om, at politikere bad sammen, til Washington, D.C.
Han flyttede til Washington
for at starte en lignende bevægelse for politikere.
I Washington begyndte han at spille golf med vicepræsident Henry Wallace.
Han førte demokrater og republikanere sammen,
og de bad for godt lederskab.
Jeg kan huske, jeg kom hjem
og fandt knælende kvinder, som bad
for deres mænd og påkaldte sig Gud.
"Hjælp dem med at blive de ledere, Gud ønsker, de skal være.
I 1953 var præsident Eisenhower ved magten.
De mødtes med Dwight Eisenhower og inviterede ham til en bønsmorgenmad.
Vi kræver tro, selvtillid, loyalitet.
Vedholdenhed. Altid vedholdenhed.
MOSKVA, USSR
1950'erne var præget af Den Kolde Krig.
Eisenhower betragtede Den Kolde Krig som en hellig krig.
Abraham var også dybt bekymret.
Kommunisme var en stærk ideologi.
Det mindede om et ateistisk imperium.
Hvad kunne vi byde på?
AMERIKA I KNÆ
Det skulle være lige så stærkt.
Så idéen var:
"Lad os finde nøglepersonen, som Gud har givet en magtposition.
Lad os give ham den nødvendige støtte. Lad os elske ham."
Så den første National Prayer Breakfast i 1953 var et vendepunkt.
Abraham tænkte i nøglepersoner. Hvem kunne være bedre end USA's præsident?
De gik til Eisenhower.
Eisenhower var imod det.
Første forfatningstillæg omhandler adskillelse af kirke og stat.
Hvis en præsident går til et kristent arrangement og støtter det,
er det upassende.
Men han indså hurtigt, at det var et effektivt redskab i Den Kolde Krig.
Denne årlige morgenmad holdes til ære for organisationen,
som blev stiftet i Seattle i Washington.
Vi ser det som bydende nødvendigt for at bevare vores frihed,
at folket er stærkt, tappert og gudfrygtigt,
og at vi mobiliserer alle landets åndelige kræfter.
Tak, hr. præsident.
Det virkede for Eisenhower.
Det var en fordel i kampen mod kommunisme, der brugte Gud som våben.
Men National Prayer Breakfast giver mange andre fordele.
Forhold kan opstå.
Nogle meget overraskende.
MOSKVA, USSR 1986
SOVJETUNIONENS KOMMUNISTISKE PARTIS PROGRAM
Altså...
...i Rusland før grænsernes åbning var der forfølgelser.
Politiet kunne komme kl. 3 om natten
og lede efter bibeler, og...
...anholde en.
Jeg tilhørte et forfulgt trossamfund og blev anholdt.
Jeg tilbragte 30 dage i fængsel.
Jeg mistede mit arbejde
og var arbejdsløs i et år, fordi jeg var kristen.
Jeg var baptist. Så var man fjende af staten.
Jeg voksede op i et samfund, hvor folk hadede mig,
fordi jeg ikke var ateist som flertallet af mine landsmænd dengang.
Til aften kunne man både se og høre, at Moskva holdt fest.
Og så blev der stille.
Åndeløs stilhed, mens folk mindedes ofrene for kuppet.
Tiden omkring Sovjetunionens fald var interessant,
for vi var vokset op i et samfund, hvor det var forbudt at møde udlændinge.
Så vi var meget i interesserede i alt amerikansk.
Amerikanere var som rumvæsner.
Glori, glori, halleluja
Hans sandhed vinder frem
Først i 90'erne kom mange evangelister til Rusland. Ikke kun Billy Graham.
Man har bedt mig sige,
at dette kan være det største publikum i Ruslands historie.
Mange russere var interesserede i religion.
Er der håb for jer?
For jeres familier? For jeres venner?
Jeg læste i avisen, at i Rusland er der flere,
som tror på Satan, en der er folk, som tror på Gud.
Og russerne spurgte: "Hvem er Gud?"
Vi levede i to forskellige verdener.
Når jeg taler med amerikanere om kristendom, siger de:
"Den kristne tro svækkes. Vores land er ikke kristent."
Jeg siger: "I tager fejl. Jeres land er kristent.
Og den moralske og etiske tankegang præger jeres land.
Måske siger I det ikke åbent, men I bygger på den. Den har vi ikke."
For det første er korruption et enormt problem.
Sådan fungerer der russiske samfund.
Og deres fremtid, deres eneste håb, er,
at nogen giver dem
nogle værdier at tro på.
I år 2000
blev jeg for første gang inviteret
med til National Prayer Breakfast i Washington, D.C.
Og jeg fattede ikke en brik.
Mine damer og herrer, USA's præsident og førstedamen.
Der var Bill Clinton.
Hillary Clinton var der.
Der var mange betydningsfulde personer, kongresmedlemmer og senatorer.
Men det var en helt ny oplevelse, så jeg fattede ikke, hvad det gik ud på.
Jeg sad til bords sammen med en europæisk statsminister,
og han behandlede mig som en bror.
Min sidemand var et kongresmedlem, og han gjorde det samme.
Jeg besøgte Capitol Hill
og studerede Bibelen med kongres- og senatsmedlemmer,
og tonen var meget fri.
Senere mødte jeg Doug Coe.
Ved vores første møde
syntes jeg, han lignede en mafialeder.
Han havde stor indflydelse, og folk respekterede ham
og viste ham respekt.
Han talte til mig, som om vi var gamle venner.
Han havde evnen til
at fremstå som en ven og trosfælle.
Så jeg var imponeret.
Abraham Vereide var en fremragende mand. Vi samarbejdede i årevis, indtil han døde.
Jeg elskede ham som min far.
I 1969 dør Abraham Vereide, han bliver forfremmet til Himlen.
Og så opstår spørgsmålet:
Da Gud udpegede ham som leder, hvem skal så efterfølge ham?
Der var mange løjtnanter,
ældre, erfarne mænd, som havde være i bevægelsen længe.
De havde alle store egoer, og de gjorde opmærksomme på sig selv.
Så er der en ung, genert mand fra Oregon
uden megen anseelse eller erfaring, som hurtigt bevægede sig op ad rangstigen.
Mange bemærkede, hvor stille han går.
Og på en eller anden måde sejrede Doug.
Han lyttede mere, end han talte.
Det var hans kendetegn.
Det gør kun få evangelister.
Det gør kun få politikere. Men Doug Coe gjorde.
Måske er det vigtigste ikke at prædike evangeliet
for 1.000, 10.000 eller 100.000 mennesker,
men derimod at tage hjem til folk og sidde sammen med dem på verandaen
og via sine ord og handlinger
vinde deres kærlighed.
Doug ville holde sig i kulissen.
Han ønskede ikke sit eller sin families navn nævnt.
Han troede på Bibelens ord om,
at hvis det handler om udseende, berømmelse og popularitet,
så står vi i vejen for det, Jesus vil gøre med folk,
og han trak sig fra alt det. Det førte muligvis til en stille periode,
hvor folk troede, vi skjulte noget.
Guds Familie arbejder usynligt i hele verden.
TANKER OM OMSTRUKTURERING
Og den vokser usynligt.
Man siger, at mafiaen holder deres organisation usynlig.
Jo mere usynlig en organisation er, des mere indflydelse får den.
Omkring tidspunktet for Abrahams død i 1969,
begyndte Doug at opløse organisationen,
og gøre den mere usynlig.
Den blev ikke så meget en organisation, nærmere et netværk af venner.
I begyndelsen gjorde de som mange andre menigheder.
De havde eget brevpapir og andre ting, som hører til det at være en menighed.
De hed ICL, hvilket stod for Internationalt Christian Leadership.
Alt det fjernede de.
Den har haft flere navne. Længe hed den International Christian Leadership.
Der er også Fellowship Foundation.
Men Doug forstår værdien i at få folk til, internt, at kalde den Familien.
Han genskabte organisationen i sit eget billede, altså intet billede.
Det er en effektiv forandring helt ned i de små detaljer.
EN IKKEORGANISATION
Et eksempel er National Prayer Breakfast.
Nu inviteres man ikke til National Prayer Breakfast
af organisationen, men af et kongresmedlem.
MEDLEMMER AF REPRÆSENTANTERNES HUS
Når jeg spurgte folk ved bønsmorgenmaden, hvem arrangøren var,
sagde alle: "Kongressen."
Jeg spurgte Doug, hvorfor han skjulte sin rolle.
Han sagde: "Tror du, folk ville komme, hvis de mente, vi stod bag?"
Da jeg ankom, kunne jeg ikke lade være med at tænke,
at det var den statsligt anerkendte bønsmorgenmad.
Det ser ud, som om Kongressen privilegerer kristendommen.
Det giver et indtryk,
som i lyset af første forfatningstillæg får en til at spørge,
om grænsen mellem kirke og stat udviskes.
Idéen går tilbage til 1953.
De ønskede et offentligt ritual,
som viede USA til Jesus. Siden da har alle præsidenter deltaget.
Man tror, det er en officiel begivenhed. Den indledes med en tale og en bøn.
Hundredvis af landets mest ansete ledere
er samlet her i vor herre og frelser Jesu navn.
Doug Coe taler ikke. Han er der altid.
Og nu og da anerkender nogen ham.
Denne morgenmad er et resultat af flere års stille diplomati.
Jeg vil ikke kalde det hemmeligt diplomati.
Stille diplomati
af en troens ambassadør, Doug Coe, og jeg hylder ham.
Første gang jeg deltog i en bønsmorgenmad så jeg Dougs indflydelse på globalt plan.
Han mødte folk i hele verden.
Det går op for en, at han står bag det hele.
Han styrer det hele, selv pudsning af gafler.
Ud fra National Prayer Breakfast er det umuligt at overdrive
Familiens rækkevidde og adgang til regeringer i hele verden.
Og derfra udviklede alt sig.
Alle menigheder, alt opsøgende arbejde
udsprang af effekten af den og dens indflydelse i verden.
Er det et arbejde,
som Jesus forventer af hver eneste tilstedeværende?
Hvad er den fælles opgave, vi arbejder på sammen eller hver for sig?
Fællesskabet interesserer sig for alle verdens lande.
De vil gerne have en aktiv Prayer Breakfast-bevægelse
i hvert eneste land.
Han skal starte bønsmorgenmad i alle lande.
Grupper skal nå ud til ledere.
Når man når lederne,
bliver hele landet styret mod Jesus, og befolkningen vil komme til Jesus.
Og gradvis udbreder I,
hvad vi ønsker med et hjerte og et sind.
Guds værk, troen på Sønnen, vil brede sig til alle verdens lande.
Jeg rejste med Doug til bønsmorgenmad i Japan
og så hans indflydelse derovre.
Jeg begyndte at forstå, hvad Doug ønskede.
At nå ud over Washington
og få hele verden med i det, han havde skabt.
De havde tydeligvis en vision
om at bruge forbindelser til de mest magtfulde
til at prædike evangeliet for verden, og den slap de aldrig.
Der er nogle udtalelser...
For eksempel siger du, at der ikke findes et Fællesskab.
Men præsidenten rejser sig og takker Doug Coe.
Forklar os, hvad det vil sige ikke at være en organisation,
når den er organiseret.
Det var vist Jesus, som sagde: "Kald ingen mand leder."
DOUG BURLEIGHS STEMME
Så vi har det fint med, at den ligesom er usynlig.
Doug ønskede ikke at danne en organisation.
Jeg kendte Doug temmelig godt.
For 44 år siden friede jeg til hans ældste datter
uden at ane, hvad jeg gik ind til.
Jeg fokuserer især på det tidligere Sovjetunionen,
som jeg har besøgt gennem 52 år. Jeg taler russisk.
Jeg har haft et livslangt kærlighedsforhold til den del af verden,
som Herren sendte mig til på et stipendium i 1965.
De styrede alt, hvad man foretog sig.
Man fik en guide, og det var meget kontrolleret.
Men om aftenen gik jeg over i parken.
Da jeg kunne russisk, talte jeg med de unge.
Og de spurgte mig:
"Tror du på Gud?" Og jeg fortalte dem om Jesus.
Og jeg opdagede, at de hungrede efter at lære ham at kende.
Således begyndte et livslangt eventyr.
Det var vist i 2008.
Det år besøgte Doug Burleigh Moskva og havde den samme vision
som Doug Coe for bønsmorgenmad.
Jeg begyndte at mødes med medlemmer af det russiske parlament.
Vi kalder det Dumaen.
Vi har fire store politiske partier i Rusland.
De er ikke gode venner.
De slås altid i Dumaen, sommetider fysisk.
Så vi løb en stor risiko ved at invitere medlemmer
af forskellige partier til parlamentarisk bønsmorgenmad.
Første gang skændtes de i næsten en time.
Jeg tænkte, at det var det. De ville ikke komme igen.
Men Gud er mirakuløs,
og måneden efter inviterede vi dem igen, og de kom.
Det var første gang, de fik læst højt fra Bibelen.
Så begyndte de at spørge, hvad vi læste.
Vi begyndte at tale om åndelige ting.
Vi gjorde det hver måned i nogle år.
Nu har nogle af dem høje poster i parlamentet.
Hvis man vil forandre et samfund, skal man begynde oppefra.
Vi skal forklare for dem i toppen,
at det er vigtigt at skabe positive ændringer i det russiske samfund.
Vi forklarer, at vi støtter traditionelle familieværdier.
Vi kan bibringe moralske og etiske værdier.
Emnet for min tale er traditionelle familieværdier.
Det er en institution indstiftet af Gud. Det er en pagt mellem mand og kvinde.
Alle her har støttet og vil vedblive at støtte dette.
Hr. Torshin deltager ofte i National Prayer Breakfast i Rusland.
Han går meget op i traditionelle familieværdier.
Alexander Torshin er en indflydelsesrig russisk politiker...
Alexander Torshin...
...som ofte besøgte USA
og sås i konservative kristne kredse.
Han deltog også i en russisk bønsmorgenmad sammen med Maria Butina.
Maria Butina er russer
og agerede i stil med Torshin.
Hun kom til USA
og sås sammen med fremtrædende politikere, som regel konservative.
Men forbindelserne var faktisk
skabt via religiøse kanaler, længe før Butina ankom.
Da Sovjetunionen var kollapset,
besøgte Doug Coe 16 lande på 16 dage og mødtes med deres ledere.
Få år senere opsøgte Alexander Torshin,
som stod Putin nær.
Doug og sagde: "Jeg har brug for din hjælp.
Vi ønsker, at nogle ledere mødes.
Vi mener, du er den eneste, som kan bringe dem sammen."
Han var meget nervøs, og da de satte sig, begyndte han at smigre Doug og sagde:
"Vi ved, du er verdens mest magtfulde person,"
og straks sagde Doug:
"Jeg må protestere over den beskrivelse. Jeg er bare en ven."
Så tog Doug sit ur af og gav det til Torshin.
Torshin tog sit ur af og sagde:
"Putin gav mig det her ur,
men fra nu af vi jeg gå med det amerikanske ur."
Omkring 2012, i starten af Putins tredje præsidentperiode,
begyndte opfattelsen hos visse grupper
af konservative evangeliske kristne i USA at ændre sig.
Rusland, som havde været det store onde, blev en allieret for de konservative.
Hvem er det?
RADIOVÆRT
Hvilken præsident er kristendommens løve, de kristne værdiers beskytter?
Jeg kigger mod Rusland.
Rusland, Putin, den russiske ortodokse kirke
er nu verdens moralske ledere.
Jeg meldte klart ud. Jeg støttede Putins beslutning om at beskytte sit lands børn,
og vores Kongres bør gøre mere.
Præsidenten opfordrer landet til atter at identificere sig
som et land bygget på kristne værdier.
Som den moralske sandheds beskyttere.
Vladimir Putin, Ruslands præsident.
FELLOWSHIP-FILM 1950'ERNE
Her ses et kort over Eurasien.
Familien er først antikommunister...
Men i selve Rusland...
...og har altid tænkt på Rusland.
Selv da jeg boede i Ivanwald,
talte brødrene om et hus a la Ivanwald i Moskva.
Et større problem er måden,
hvorpå National Prayer Breakfast medvirkede til
at lave aftaler uden en demokratisk proces.
Så melder spørgsmålet sig: Støtter de bevidst eller ubevidst
dem, som ikke interesserer sig for Jesus men blot bruger den til at få indflydelse?
Her er nogle ting fra National Prayer Breakfast 2018.
Her er billetten, en fin Willy Wonka-billet.
66. NATIONAL PRAYER BREAKFAST
Her er invitationen. Der står: "Kære venner.
Vi inviterer jer hermed til den 66. årlige National Prayer Breakfast."
Så er her citater fra tidligere præsidenter.
Her er Eisenhower. Her er JFK. Her er Nixon.
Og forrest, så vi ikke skal tro, de skjuler noget, har vi: "Historie.
Sammenkomsten, I deltager i, har rødder i en lokal vision.
I april 1935 mødtes 19 erhvervsledere i Seattle i Washington
for at drøfte en krise i deres by."
Det er sandt. Der står ikke, at krisen var organiseret arbejdskraft.
ARBEJDSLØS VIL TAGE ETHVERT ARBEJDE
I 1930'ernes Seattle havde Abraham gjort et godt stykke arbejde.
Han var leder i Goodwill Industries. Han arbejdede for de fattige.
Abraham så følgerne af depressionen.
Folk sagde: "Vi vil ikke være afhængige af det, man giver os.
Vi vil gå sammen og organisere os."
I 1934 udbrød der generalstrejke langs hele vestkysten.
Soldater blev indsat. Der lå krigsskibe ud for kysten.
Der var dybest set guerillakrig.
Overalt så jeg ting, som gjorde mig syg om hjertet.
Samfundsnedbrydende kræfter havde taget over. Det stod slemt til.
Hvad kunne vi gøre? Og hvem turde lede kampen for noget bedre?
Han var begyndt at nærme sig industriens ledere.
Han havde besluttet, at fagforeninger var fjendtlige agenter,
som udførte Satans værk.
Han samlede 19 industriledere.
De mente alle, at deres formue måtte beskyttes med magt,
og at magten var størst, hvis den havde Guds støtte.
Det begyndte med et møde mellem 19 erhvervsledere.
Man enedes om et nyt mål.
Skabelse af kristent lederskab.
Magten skiftede, da mænd troede på og adlød Gud.
På baggrund af mødet opstår det, Abraham senere kaldte en ny verdensorden.
Det var starten på Prayer Breakfast-bevægelsen,
hvor mændene mødtes og bad til,
at Gud ophøjede folk fra deres gruppe til ledere.
Byens borgmester og statens guvernør kom fra den gruppe.
De udvalgte en af deres mænd, Arthur Langley.
De fik ham valgt som borgmester og senere som guvernør.
Han knuste arbejderne.
New York Times jublede over
den næsten totale udslettelse af venstrefløjen i staten Washington.
Efter kampen steg Gud ned og talte til ham.
Han sagde: "Ved du, hvad problemet er?
De kristne har for længe fokuseret på det rakkerpak.
Vi må styrke de mænd,
som med fast hånd vil genoprette lov og orden.
Styrke.
Kristendom er ikke svaghed.
Ve det forsigtige, blødsødne, vege, vaklende menneske,
som tilbeder Jesus og ikke ser, at alt er muligt
for den, som tror med tapperhed og selvsikkerhed.
Iklæd dig Guds panser.
Det er bønsmorgenmaden.
Og det får de, som deltager.
Man kan ikke købe en billet til bønsmorgenmaden.
Man bliver inviteret.
Det er med overlæg.
En familie køber ikke billet til aftensmad hos en ven, vel?
Man bliver inviteret.
Det handler altså om forhold.
Og det er med overlæg. Det var tanken fra starten.
Det var Abraham Vereides drøm.
"Morgenmad" er misvisende.
Det er i nogle tilfælde
en række begivenheder, som strækker sig over en uge.
især for at tage hensyn til udenlandske gæster,
så de kan skabe forhåbentlig vedvarende forhold.
Det er et udstyrsstykke af to en halv dags varighed.
Der er 25 arrangementer at vælge imellem
ved siden af selve morgenmaden.
Onsdag morgen er der mellemøstlig bønsmorgenmad.
Onsdag kl. 12 er der en international frokost.
Onsdag aften afholdes regionale middage.
Prayer Breakfast er torsdag morgen.
Torsdag kl. 12 er der frokost for ledere.
Torsdag aften afholdes familiemiddag.
Sommetider starter folk flere dage før og fortsætter weekenden igennem.
De arrangerer det for at samle verdens ledere for at bede,
men også for at tale om arbejde og skabe forbindelser.
Grundlæggende for at udbrede indflydelsen.
Man møder udenlandske statsledere,
man møder kongresmedlemmer og erhvervsfolk.
Og mange deltagere kommer af den grund.
En lobbyist, en tidligere amerikansk ambassadør,
tilbød at arrangere et møde mellem Trump og Tchads præsident.
Prisen var 220.000 dollars.
Fra Familiens side er det tænkt som en mulighed for at møde folk.
Ikke kun ved det ene morgenmåltid.
Det er faktisk en ugelang, uofficiel festival for lobbyarbejde.
En evangelisk kristen leder sagde:
"Mange bruger den for at få adgang, hvilket de får."
Jo mere jeg kiggede på National Prayer Breakfast og Fællesskabet,
des mere stod det klart,
at hvis jeg agerede på vegne at et andet land,
så ville jeg udnytte et møde som det.
Det virker, som om formålet er,
at folk kan brase ind, i overført forstand,
og komme tæt på magten.
I 2018 bemærkede jeg, at en uforholdsmæssig stor delegation
på op mod 60 russere havde tænkt sig at deltage.
I år inviterede vi 40 unge professionelle fra Rusland,
og jeg begyndte at få sms'er fra hele landet.
"Samarbejder I med russerne?"
Og jeg svarede: "Der samarbejdes skam.
Mellem russerne og Jesus. Deri består samarbejdet."
Hvad siger I så?
Der var visse aktører, for eksempel Alexander Torshin,
hvor jeg forsøgte at opklare,
om han var inviteret til National Prayer Breakfast 2018.
Det var han.
Et par måneder blev der indført sanktioner mod russiske aktører,
deriblandt Alexander Torshin.
Han var angiveligt involveret i hvidvask af penge
og organiseret kriminalitet i Rusland.
Der blev også aftalt et møde mellem Torshin og Trump ved Prayer Breakfast,
men det blev aflyst i sidste øjeblik.
Fællesskabet er ligeglade med, hvem der kommer, og hvem de mødes med.
De vil bare skabe forhold
mellem folk med magt.
Det sagde mig,
at Prayer Breakfast nemt kunne udnyttes.
Jeg gravede videre og prøvede at få et møde med Doug Burleigh
og fandt ud af, at han
sidste år havde talt ved en russisk Prayer Breakfast,
hvor Alexander Torshin også talte.
Og så kom erklæringen.
Sidste nyt:
Justitsministeriet anklager en russer for at forsøge at skabe en bagdør
mellem landet og USA,
så Rusland kunne påvirke beslutningsprocessen i USA.
Maria Butina blev sigtet for virke som agent for Den Russiske Føderation
uden at registrere sig hos Justitsministeriet.
I praksis var hun en meget synlig i USA som fortaler for retten til at bære våben,
og tilsyneladende prøvede hun ifølge politifolk
at infiltrere National Prayer Breakfast.
Det vil lykkes USA at skabe lige rettigheder for mænd, kvinder og børn.
ANKLAGEDE BUTINA ER RUSSER
Maria Butinas forbindelse til Torshin var allerede kendt,
så mange antager på baggrund af beskederne
mellem hende og hendes mentor, at det var Torshin, som hjalp hende.
VI SATSEDE.
I 2017 lykkedes det Butina at få en russisk delegation
med til National Prayer Breakfast.
Folk, der beskrives som magtfulde politiske rådgivere for Vladimir Putin,
samt borgmestre og universitetsledere.
Senere takkede hun en unavngiven arrangør af National Prayer Breakfast
for at give hende lov til at tage delegationen med
og for det meget hemmelige møde, som efterfølgende fandt sted.
TAK HAM FOR DET MEGET PRIVATE MØDE
Folk, som undersøger Prayer Breakfast, ved, at det ikke er usædvanligt
at holde hemmelige møder i forbindelse med Prayer Breakfast.
Og alt det gjorde hun
for at skabe en uofficiel kommunikationsforbindelse
for politisk vinding.
Ruslands politiske vinding.
Vores storslåede kristne historie
og de ting, vi har til fælles...
Når vi taler om russiske og amerikanske forhold,
er det vigtigste kristendommen i begge lande.
I Rusland er over 70 % af indbyggerne kristne,
og der findes kun få andre religioner.
Som russer kan jeg ikke se, hun har gjort noget galt.
Hun prøvede at opbygge et forhold mellem Rusland og USA, og...
Det er ingen hemmelighed, forholdet er det værste
nogensinde mellem Rusland og USA,
og at det skulle være forkert...
Hvad galt er der i at hjælpe med at forbedre forholdet?
Hvis hun var spion, var det kun,
fordi hun ikke bare ville tæt på
amerikanske politiske grupper, fordi hun syntes om dem.
Hun gjorde det ifølge erklæringen
for at påvirke amerikansk politik.
Nogle af jer kan huske, at for fire uger siden
blev den unge russer Maria Butina anholdt uden mulighed for løsladelse mod kaution.
Det står ikke i erklæringen,
men den unavngivne person, arrangøren af National Prayer Breakfast...
Det er svært at forestille sig, det kan være andre end Doug Burleigh.
For cirka fem uger siden
blev jeg ringet op på mit kontor i Washington, D.C. af FBI.
Det er ikke en god dag, når FBI ringer.
Det første, de spurgte mig om, var, om jeg kendte Maria Butina.
Jeg sagde ja.
At indgå alliancer med andre lande for at tvinge sit land til noget?
Det er en kilden sag.
Jeg ser sådan på det: Jeg har ikke gjort noget galt.
Jeg er overbevist om, de vil forsvare sig med...
Alle er velkomne til Prayer Breakfast.
Alle, der kommer, uanset deres motiv, eller hvordan de blev inviteret...
I tre timer sidder de på en stol
og hører et budskab om Guds kærlighed, nåde og frelse,
og hvem ved, hvordan Gud kan overbevise eller inspirere,
men uanset hvorfor de er der,
vil de høre et budskab og blive påvirket positivt.
Deres udtalelser viser, de er medskyldige.
De siger: "Vi tager imod dem.
Måske vil de korrumpere USA's politik, men vi viser dem bare kærlighed,
og i sidste ende kommer der noget godt ud af det."
Det er enten den mest naive teologi nogensinde eller den mest kyniske.
HVAD ER BUDSKABET? JESUS PLUS INGENTING.
Det grænseoverskridende er, at den formår at være begge dele samtidig.
Vi ville være en usædvanlig forsamling,
hvis ingen af os går igennem prøvelser i vores liv.
Ting bliver indviklede.
Man må hyre en advokat.
Shadrak...
Jeg tror, jeg er som Shadrak, Meshak og Abed-Nego.
Troende bliver i stigende omfang isoleret, kritiseret, misforstået.
Jeg mener ikke, jeg har gjort noget galt, men det brænder.
Kongen kastede børnene i ildovnen
Shadrak
Meshak, Abed-Nego
Smed kul på de rødglødende sten
Men når I går gennem ilden,
vil flammerne ikke fortære jer.
I de kommende år
vil Jesu følgere opleve mere og mere ild.
Shadrak
13. DECEMBER 2018 ERKLÆREDE MARIA BUTINA SIG SKYLDIG I
AT KONSPIRERE SOM HEMMELIG, UDENLANDSK AGENT
PÅ VEGNE AF DEN RUSSISKE REGERING.
NATIONAL PRAYER BREAKFAST HAR NU FORBUDT
ARBEJDE FOR PERSONLIG, POLITISK ELLER ØKONOMISK VINDING.
HVORDAN DE VIL HÅNDHÆVE DET, ER UKLART.
Tekster af: Henriette Saffron